En olivenfarvet ridleyskildpadde.
Hun hviler i det lave vand ud for Costa Ricas kyst.
Hun har svømmet 1.500 km for at nå hertil.
Det er, fordi hendes æg skal lægges på land.
Hun er vendt tilbage til den samme strand-
- hvor hun selv blev udklækket for ti år siden.
Hun må forlade sin trygge tilværelse i havet...
...og vove sig ud i en fremmed verden.
Hun er tung af æg-
- men hendes arts fremtid står på spil.
Over hele stranden-
- i et skue, som er uforandret gennem millioner af år-
-dukker skildpaddemødre op fra havet.
Der er hundredtusindvis af dem.
Kun de dyr, der klarer udfordringerne både til lands og til vands-
- kan leve livet til fulde her ved kysten.
KYSTERNE
FORTALT AF DAVID ATTENBOROUGH
Kysten byder på pludselige forandringer og rige belønninger.
Galápagosøerne i det tropiske Stillehav.
Deres golde kyster virker ugæstfrie-
- men en gruppe dyr har lært at drage fordel af dem.
Søløver.
Ungkarle.
De skal tage på i vægt-
- for kun de største hanner tiltrækker hunnerne og får lov at parre sig.
Hvis de unge hanner ikke bliver store nok-
- må de blive her på den isolerede kyst.
En sulten, ung han begiver sig ud alene.
Han jager efter storvildt.
Gulfinnet tun.
Hver fisk vejer 60 kilo.
De kan nå en fart af 60 km/t.
Han kan ikke fange en på åbent hav.
Men han har en plan.
Længere fremme ligger indgangen til bugten.
Han genner dem hen imod den.
Ind i sin fælde.
Han tvinger dem ind i en blindgyde.
Men de slipper fra ham.
Det mislykkedes.
Men der er måske en anden løsning.
Nu arbejder de sammen...
...for at drive flere tun sammen.
De jager dem tilbage ind i bugten igen.
Søløverne deler sig og driver tunene ind mod indsnævringen.
Igen havner tunene i en blindgyde-
- men denne gang vender søløven om og spærrer indgangen.
Da stimen forsøger at undslippe-
- blokerer han for dem og presser dem ind i den næste blindgyde.
Nu kan søløverne tage dem en efter en.
Sådan en fisketeknik kræver fremsynethed og samarbejde-
- og er kun blevet observeret her på Galápagosøerne.
Hver fisk giver fem gange så meget protein som en almindelig dags jagt.
Endelig forlader den unge han sin post...
...og gør krav på sin belønning.
På en diæt af proteinrig tun er han godt på vej-
- til at blive en fuldvoksen han, der kan parre sig.
Ved at udnytte bugten får søløverne på Galápagosøerne-
- mest muligt ud af kysten, hvor to verdener mødes.
Kysterne er de mest foranderlige af alle havets levesteder.
Det skyldes tidevandet.
Tidevandet dannes, når Månens tyngdekraft trækker i havet.
Når Månen roterer om Jorden, stiger og synker havet.
Normalt foregår det to gange om dagen.
Det skaber det mest dynamiske landskab på Jorden.
Ingen andre steder lever havdyr under så skiftende forhold.
Dagligt risikerer de at tørre ud og blive brændt af solen.
Når vandet trækker sig tilbage, kan der opstå en midlertidig oase.
Et klippebassin.
Tilsyneladende er det et fredfyldt fristed.
Men freden varer ikke længe.
Når vi ændrer minutter til sekunder, afsløres et uventet drama.
I bassinerne må planteædere, ådselædere og filtratorer-
- udnytte de få timer, inden tidevandet vender tilbage.
Søanemoner fortærer alt inden for rækkevidde.
Selv om nogle måltider kan være svære at fordøje.
Disse magiske verdener bliver hurtigt til slagmarker.
Et dødbringende rovdyr med fem arme og en mund på undersiden.
Søstjernen Pisaster ochraceus.
Den er på jagt efter albueskæl.
Nogle slipper ikke bort. Den opsluger dem.
Men andre albueskæl har et hemmeligt forsvar.
De benytter sig af et glat skjold...
...så de kan glide i sikkerhed.
Dette albueskæl har sin egen livvagt.
En havbørsteorm med et grimt bid.
Søstjernen foretrækker føde, der ikke bider igen.
Albueskællet fortsætter med livvagten trygt under skjoldet.
Men der er en, som albueskæl ikke kan forsvare sig imod.
En dobbeltsuger.
Den har tænder, der kan nå ind under skjoldet-
-og skrue det af som en kapsel.
Og så sluger dobbeltsugeren det med skal og det hele.
Dramaer som disse varer kun nogle få timer-
-før tidevandet vender tilbage.
Hver dag bliver hav til land, og land til hav.
Det bringer nye muligheder.
Krabben Grapsus grapsus.
En af tusindvis af kystkrabber som venter på det rette øjeblik.
Hver dag samles de langs Brasiliens tropiske kyster.
De venter på, at det bliver lavvande.
Så deres græsningsarealer dukker frem.
Tangbeklædte klipper 100 meter fra kysten.
Det er et kapløb mod tidevandet.
De hopper fra sten til sten.
Krabberne virker til at være bange for vand.
Og det er der god grund til.
En muræne.
Denne muræne, Echidna catenata, er specialist i krabbejagt.
Dens stumpe tænder kan nemt gribe og knuse et krabbeskjold.
Det er krabbens farligste fjende.
Men der er stadig langt til krabbens jagtmarker.
De må skynde sig videre.
Halvvejs.
Deres fjende har andre planer.
Den glider over land...
...for at lægge sig i baghold.
For at finde føde må krabberne fortsætte.
Men ingen steder er sikre.
En blæksprutte. Den er også krabbedræber.
Krabben styrter af sted.
Den klarede det.
De risikerer liv og lemmer for at græsse på disse tangenge.
Men om to timer, når tidevandet vender-
-må de løbe spidsrod igen.
Tidevandet er ikke det eneste, der påvirker kysten.
De største bølger dannes langt ude på havet-
- og ruller ind mod kysten, mens de vokser.
Når vanddybden aftager, bremser havbunden dem nedefra-
- og bølgetoppene kan nå op på 30 meters højde-
-før de vælter og brydes.
Mange af de højeste bølger, der surfes på-
-dannes ud for Nazaré i Portugal.
Hver dag rammer bølgerne land med en styrke-
- der svarer til 1,5 millioner ton TNT.
Bølgekraft danner og omformer gradvist vores kyster.
Nogle steder i Europa slider bølgerne-
-op til tre meter af kysten hvert af.
Hvor hurtigt klipperne ændres, afhænger af, hvor hårde de er.
Dramatiske buer dannes, hvor der er blød klippe under den hårde.
Bølgerne utrættelige angreb-
- skaber gradvist hvælvede stenkatedraler som her i Nordspanien.
Bølgekraft danner knejsende klipper som her i Arktis-
- hvor titusindvis af ynglende havfugle holder til.
Klippesiderne er kun tilgængelige fra luften.
Der er masser af kroge og sprækker til dem, der kan nå dertil.
Men for at finde føde må fuglene stadig trodse havet derude.
En lunde.
Han er fisker.
Og far.
Han har en livspartner.
Parret deler forældreansvaret for deres en uge gamle unge-
- som behøver fem solide måltider om dagen.
Forældrene skiftes til at tage på fisketur.
Nu er det fars tur.
Når det er småt med fisk-
- må lunderne flyve så langt som 50 km ud på havet-
-for at nå til de gode fiskepladser.
Derude dykker de ned i en anden verden.
Det er svært at finde gode fiskepladser.
Og de er ikke alene.
Lomvier.
Som lunderne har de korte vinger, der er velegnede til dykning.
Lunder kan holde vejret i over et minut og dykke ned til 40 meter.
Der er bid.
Men der er lang vej hjem.
Efter en udmattende tur på næsten 100 km-
-er lunden næsten i mål.
Men der er sørøvere på kysten.
Kjover.
De tilbagevendende forældre bliver udsat for røveri.
Kjovernes lange, bagudbøjede vinger gør dem hurtigere og smidigere.
Lunderne må vælge det rette øjeblik.
Det var tæt på.
En sidste, desperat kraftanstrengelse...
Og den klarer det.
Den er sikkert hjemme igen efter en tur på tre timer.
Hans mage venter tålmodigt på ham.
I dag er der føde til deres unge.
Men hvor fiskebestanden er faldende-
- er det svært for lunderne at finde føde til deres unger.
I et havmiljø under forandring-
- er det endnu vanskeligere at være lundeforældre.
Det er ikke nemt at overvinde udfordringerne fra to verdener.
Ét havdyr har nærmest forladt det våde element.
På nogle fjerne øer i Stillehavet lever Jordens mest landlige fisk.
Øverst på denne meterhøje kalkstensklippe...
...har en otte centimeter lang slimfisk fundet sig et redehul.
Heroppe kan han æde alger uden konkurrence fra svømmende fisk.
Hunnerne æder under ham.
Han vil gerne have deres opmærksomhed.
Men de er optaget af at fugte sig.
Det er vigtigt at holde sig fugtig, for de ånder gennem huden.
For at gøre sig selv iøjnefaldende bliver hans sort.
Han vifter med sin orange finne.
Hun får øje på ham.
Men disse hoppende slimfisk virker bange for bølgerne.
De er dårlige svømmere.
De er nemt bytte i havet.
Det er på tide at forsøge igen.
Hun er fristet.
Men igen bliver hun forstyrret af en bølge.
Hannen giver ikke op.
Endelig får han hende på krogen.
Han gør plads, så hun kan komme ind i hans hule.
Med sin forførende dans opmuntrer han hende til at lægge sine æg.
Så befrugter han dem i hulens trygge rede.
Slimfisken har opgivet havet til fordel for et liv på land.
Andre har taget et endnu mere vellykket skridt i en anden retning.
Pingviner har opgivet at flyve-
- og tilbringer det meste af livet svømmende.
Deres overlevelsesdragter af tætte fjer-
-er perfekte i det iskolde vand.
Men de må stadig gå i land en gang om året.
South Georgia er en øde ø nær Antarktis.
Hvert forår bliver der trængsel på dens strande-
- når hundredtusindvis af kongepingviner vender tilbage.
De er på vej mod kolonien.
Men verdens største spækmur ligger i vejen for dem.
Søelefanter.
Det er parringstid, og de fire ton tunge hanner-
- kæmper for kontrollen over deres harem.
Det er nok bedst at vente på, at de falder til ro.
Han kan ikke flyve over forhindringen-
-så han må gå så diskret som muligt.
Han håber, at han ikke vækker de sovende kæmper.
Forsigtig.
Nu bliver det svært.
En rivaliserende han indleder en offensiv.
Pingvinerne risikerer at blive fanget i krydsilden.
Otte ton spæk tørner sammen.
Den højest ragende søelefant er sejrherren.
I forvirringen slipper pingvinen igennem.
Foran venter 40.000 pingvinunger.
De er sultne og opstemte.
Men ikke alle pingviner har en unge at fodre.
Det er ikke derfor, de er her.
Der er en anden årsag.
En udholdenhedsprøve, som alle pingviner må gennemgå.
Den begynder med en vedholdende kløe.
Overlevelsesdragten er tyndslidt efter mange måneder til havs.
Løsningen er dramatisk.
Han fælder alle fire lag fjer så hurtigt som muligt.
Det er en fuldstændig fældning.
Indtil deres fjer er vokset ud igen, er pingvinerne naglet til stedet.
Efter en måneds faste er deres fjerdragt igen vandtæt og isoleret.
De er magre, sultne og ivrige efter at vende tilbage til livet i havet.
Med deres fjerdragter får pingviner det bedste ud af begge verdener-
-selv under de barskeste forhold.
South Georgias kyst beskyttes af den fjerne beliggenhed.
Andre kyster er mere sårbare.
De forandrer sig hurtigere nu end nogensinde før.
To tredjedele af vores største byer ligger på kysten.
I løbet af de næste ti år, antager man, vil 10% af verdens vilde kyster-
-blive bebygget af mennesker.
Men hvert år ved Floridas Palm Beach opstår der et utroligt skue-
-næsten i ubemærkethed.
Den største forsamling af kysthajer på kloden.
Spinnerhajer og sorttippede hajer.
10.000 af dem.
Hver januar kommer de til dette varme, lave vand-
- og tager sig en pause på deres færd nordover.
Hajer har samlet sig her, længe før menneskene kom.
Men i dag udsættes de for forurening, ødelæggelse af levesteder-
- og overfiskeri, som deres forfædre aldrig har oplevet.
Det er ikke længere nok for kystens dyr at beherske deres egen verden.
Nu må de møde de mange udfordringer, der stammer fra vores verden.
NED I DYBET
For at filme det overraskende liv ved kysten-
- rejste vi ud til nogle af Jordens mest afsides kyster.
Et af rejsemålene var Galápagosøerne.
Her jagtede de en sagnomspundet historie-
- fortalt af den lokale kameramand, Richard Wollocombe.
Jeg talte med en ven, der er fisker.
Han fortalte, at han en dag kom til denne bugt.
Pludselig så han søløver, som jagede kæmpetun op på stranden.
Jeg troede ikke et ord af det. Det lød for mærkeligt.
Men fiskerens fortælling lokkede dem alligevel hertil.
Jeg er lidt nervøs. Hvis det ikke sker, mister jeg min troværdighed.
Filmholdet sætter ud på en omfattende ekspedition.
Men en af dem er stadig skeptisk.
Det er temmelig imponerende-
-hvis en søløve kan fange en tunfisk.
Jeg er stadig ikke overbevist.
De slår lejr i denne øde bugt-
- som bliver deres hjem den næste måned.
Det lokale dyreliv er kendt for at være tamt-
- og kommer for at hilse på de nye naboer.
De ser ingen tegn på søløver-
- så de sætter fjernstyrede undervandskameraer ud.
Feltassistent Roby Pepolas tager den første vagt.
Herfra prøver vi at se søløverne, når de kommer springende i vandet.
Hvis de nærmer sig, siger jeg "action!"
Eller "rock and roll!"
Tre timer senere....
Rachel! Der er de!
150 meter ude. Lige der.
Drone-teamet kommer først.
En søløve jager tun ind i bugten.
Han har fanget den.
Det er helt utroligt. Se, den kæmper stadig.
Milde moster!
Den mistede den.
Tunfisken undslipper søløven.
I løbet af de næste dage kommer der flere søløver-
-som jager tun ind i bugten.
Den jager her.
Der er flere tun og en søløve mere.
Der er seks tunfisk i bugten.
Richard er særligt opmærksom på en søløve, som han kalder Tag Boy.
Han er en dygtig jæger. Han er meget hurtig.
Det er fascinerende at se hans personlighed træde frem.
Fra luften afslører dronen, hvordan søløverne jager samen.
Fra luften er søløvernes strategi og individuelle roller tydelige.
Tag Boy hindrer dem i at flygte.
Alle har en rolle, og de arbejder som et hold.
Selv om søløverne jager på lavt vand-
- har teamet endnu ikke set dem jage en tunfisk op på stranden.
Det gør ikke sagen bedre, at søløverne ikke er alene i bugten.
Galápagoshajer. De er to meter lange.
Hajen hoppede næsten op på land og stjal tunen fra søløven.
Han er virkelig vred nu.
For at komme til bunds i historien-
-må Richard selv i vandet.
Typisk scenarie for hajangreb: Blodigt, lavt vand.
Man kan nemt tage fejl af hinanden.
Pas på dine hænder, Roby.
De beskytter sig med ringbrynjedragter.
Der er mange hajer nu. En, to, tre, fire, fem, seks hajer.
Blodet i vandet får hajerne til at kaste sig vildt over fisken.
De laver hakkekød af tunen.
At være så tæt på noget så utrolig blodtørstigt-
-og farligt er helt utrolig.
Men det er godt at kunne gemme sig bag alt dette.
Men efter en aktiv uge stopper søløverne pludselig med at fiske.
Det er den første dag, vi ikke har set aktivitet, siden vi begyndte.
Vi er lidt bekymrede.
Tunfisken er forsvundet.
Richard er bekymret.
Over hele kloden ser vi tegn på-
- at havene bliver varmere og mindre produktive.
Her afhænger livet i havet af kolde, dybe strømme-
- som periodisk vælder op og giver næring til overfladevandet.
Hvis de bliver mere sporadiske, kan deres liv være i fare.
Tidligere, når de kolde strømme er udeblevet-
-er mange søløver sultet ihjel.
Og et varmere hav kan svække strømmene yderligere.
Efter to uger i nervøs venten får de et positivt tegn.
En tyk tåge lægger sig over bugten.
Der er vældet koldt vand op-
- som har dannet tåge i mødet med det varme vand.
Vi håber, det kolde vand sætter gang i sagerne.
Da tågen letter, ser de et kærkomment syn.
Tunfiskene er tilbage med søløverne lige i hælene.
Teamet går i gang.
Der. De kommer imod os.
I vandet kan Richard endelig observere søløvernes holdarbejde.
Han får filmet Tag Boy jage en tun på land.
De kender labyrintens indsnævringer.
De jager dem ind i indsnævringerne.
Tag Boy blokerede udgangen med kroppen.
Han svømmede frem og tilbage, til fisken blev træt.
Helt fantastisk. Meget imponerende.
Instruktøren, Rachel, har fået ny respekt for søløverne.
Jeg anede ikke, at de kunne planlægge og lægge strategi på den måde.
Og holdarbejde. Jeg vidste ikke, de var så intelligente.
Det lykkedes Richard at filme den unikke jagtstrategi-
- og han har således bevist, at fiskerens fortælling er sand.
Søløvernes intelligens er utrolig sofistikeret.
De overgår langt mine forventninger.
Det har været et enestående ophold på Galápagosøerne.
Næste gang rejser vi kloden rundt-
- for at afdække havets største udfordringer.
Vi møder de mennesker, der har viet deres liv til at værne om det.
Og vi ser på, hvad fremtiden bringer for vores blå planet.
Linda Bang Sørensen www.btistudios.com